Me kõik teame, milline on praegune pilt. Kontrollitud, tsenseeritud ja steriilne suhtlus liigub ettevõtetest tarbijani ja imestatakse, miks see nii ebaefektiivne on.

Ma olen nõus et, turundaja/konsultant võib õpetada ettevõtte töötajaid, kuidas suhelda, aga tõeliselt autentset suhtlust ei ole võimalik välja kanda nii, et turundaja räägib ettevõtte eest. Kahtlemata saab seda teha, aga need, kes ise teevad, suudavad seda efektiivsemalt ja paremini teha.

Samas tuleb silmas pidada ka seda, et tulemused on seoses pingutusega. Praegu on ettevõttepoolne pingutus outsourcitud reklaamiagentuurile, suhtekorraldajale, meediaagentuurile.

Minu usun, et võttes osa sellest eelarvest ja kasutades seda ettevõttes suhtluse soodustamiseks annab paremaid tulemusi, kui see raha telesse taguda. Osa sellest rahast läheks inimeste koolitamiseks, et nad teaksid mida ja kuidas teha, aga enamus oleks siiski palga/motivatsiooni osa.

Tegin sellise arvutuse, et kui me võtame näiteks suurte tegijate (kümned miljonid kroonid) eelarvest 5-10% ja suunaksime selle sotsiaalse meedia arendamisse, siis oleks see raha number kuskil poolest pooleteist miljonini. Selle raha eest võime võtta tööle mitu inimest, kelle peamiseks tegevuseks oleks suhtlemine internetis, kasutajatega otse suhtlemine ja fännide loomine.

Suurte tegijate puhul paartuhat tundi ressurssi aastas leida ei ole mingi probleem. Ma usun, et selline reklaamieelarve jaotamine on oluliselt efektiivsem sellest, mida praegu tehakse. Pealegi pole ka massimeediast puudu jääv 5-10% mingi tohutu löök.

Probleem on muidugi selles, et tehakse seda mida on alati tehtud, sest siis on töökoha säilimine kindel. Isegi siis, kui teatekse, ettegelikult see ju eriti ei tööta.

5-10% turunduseelarvest peaks olema innovatsioonile ja katsetamisele, sest kui seda ei ole, saab teha ainult järele proovitud ja tuntud asju ning siis oled igavest sabassörkija.